‫אני מצטערת, ארי.‬
‫אל תדאגי, עוד ניפגש שוב.‬
‫ביי ביי!‬
‫באנרי...‬
‫תשמרי על עצמך.‬
‫באנרי ואני...‬
‫היינו באותו מתקן לילדי שגיאה.‬
‫הייתי ביישנית והתקשיתי לרכוש חברים.‬
‫אבל התיידדתי עם באנרי.‬
‫היא תמיד דיברה איתי בטלפתיה.‬
‫ואז...‬
‫העבירו אותה למתקן אחר, ודרכינו נפרדו.‬
‫אבל לאחרונה התחלתי לשמוע שוב...‬
‫את הקול של באנרי.‬
‫היא אומרת, "תעזרי לי.‬
‫זה כואב".‬
‫אבל אני לא יודעת‬
‫איפה היא או...‬
‫למה כואב לה.‬
‫אני רוצה לעזור לה.‬
‫אבל...‬
‫אני לא יכולה לעשות דבר.‬
‫אל תדאגי.‬
‫נמצא את החברה שלך, מבטיחה!‬
‫לא, אני אמצא אותה!‬
‫אני חברה במשמר התלמידים.‬
‫אויהארו...‬
‫קשה להאמין,‬ ‫אבל אויהארו באמת חברה במשמר התלמידים.‬
‫"קשה להאמין"?‬
‫סליחה, תתעלמי ממני.‬
‫אל תדאגי.‬
‫תודה.‬
‫את לא עייפה מכל הבדיקות?‬
‫אולי כדאי שתנוחי קצת.‬
‫אני בסדר.‬
‫זה קשור למעלה הרמה שהזכרת?‬
‫כן. היה לי חיזיון וראיתי את העבר‬ ‫של הרומי קיאמה, שפיתחה את מעלה הרמה.‬
‫ראיתי בחיזיון את אדסאקי.‬
‫ניסוי שבמסגרתו גרמו לפיצוץ מכוון‬ ‫כדי לחקור יכולות מועצמות...‬
‫אני לא מאמינה שעושים דברים כאלה.‬
‫נדמה לי שהמדען הראשי נקרא קיהארה.‬
‫קיהארה?‬
‫גנסיי קיהארה?‬
‫מי זה?‬
‫הוא מדען ידוע לשמצה בחוגים מסוימים.‬
‫הוא ידוע כ"מדען משוגע".‬
‫הוא לא נרתע מניסויים בבני אדם.‬
‫שמעתי שהוא נעלם מעל פני האדמה.‬
‫אם הוא באמת ערך ניסויים כאלה...‬
‫ייתכן שהילדים שהשתתפו בניסוי‬ ‫אחראים להופעת הפולטרגייסט.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫ייתכן שהילדים הפכו לאספרים מועצמים.‬
‫אבל הם עדיין בתרדמת, לא?‬
‫ייתכן שהיכולות שלהם מועצמות‬ ‫גם בשעה שהם מחוסרי הכרה.‬
‫אני לא מאמינה!‬
‫הם לא מזמנים את הפולטרגייסט במתכוון,‬ ‫אלא באופן תת-הכרתי.‬
‫ייתכן.‬
‫איפה הם עכשיו?‬
‫אנטי-סקיל חיפשו אותם בעקבות התקרית,‬
‫אבל ללא הועיל.‬
‫הבנתי.‬
‫המשימה הראשונה שלנו היא למצוא אותם.‬
‫צבע המזל של היום הוא ורוד.‬
‫זה מבשר טובות.‬
‫רק רגע.‬
‫אדסאקי הייתה תלמידה של קיאמה,‬
‫ואדסאקי והילדים האחרים‬ ‫אחראים להופעתו של הפולטרגייסט.‬
‫זו רק תאוריה.‬
‫נדע רק אם נמצא את הילדים.‬
‫איך נמצא אותם?‬
‫טוב...‬
‫אני יודעת! נשתמש במחשב!‬
‫זו המומחיות של אויהארו!‬
‫נכון, אויהארו?‬
‫אין בעיה. אני אבדוק.‬
‫אני אבדוק, אבל...‬
‫בהתחלה חשדתן בהרואה,‬
‫ועכשיו אתן חושדות בחברה שלה?‬
‫קחי את עצמך בידיים!‬
‫הילדה ההיא...‬
‫מבקשת עזרה.‬
‫מאמי!‬
‫את באמבטיה כבר המון זמן.‬
‫שקעתי במחשבות.‬
‫זה בסדר, מותר לך.‬
‫מה איתך?‬
‫מתי תשלימי עם אויהארו?‬
‫אני מבינה למה אויהארו כועסת.‬
‫ובכל זאת...‬
‫כחברה במשמר התלמידים,‬
‫לא עשיתי שום דבר רע.‬
‫אבל היא...‬
‫מרגישה שבגדתי בה.‬
‫לא משנה.‬
‫אני עדיין מאמינה שהיא...‬
‫היא תבין.‬
‫אל תיכנסי בזמן שאני באמבטיה ותתחילי לקשקש!‬
‫נכנסתי בזמן לא טוב?‬
‫שקט!‬
‫בבקשה. הבאתי לך מתנה.‬
‫עוגיות בצורת דג‬ ‫מהמאפייה המפורסמת ברובע השמיני.‬
‫הלכת עד לשם?‬
‫תאכלי אחת ותביני.‬
‫אלה העוגיות הכי טעימות בעיר האקדמיה.‬
‫הן ממולאות בממרח שעועית מתוק.‬ ‫אני מתה על זה.‬
‫הן עדיין חמות.‬
‫האמת ש...‬
‫זו היכולת שלי.‬
‫כשאני מחזיקה משהו ביד, הוא נשאר חם.‬
‫אני לא יכולה להחזיק דברים רותחים,‬
‫אבל זה עובד על דברים חמימים.‬
‫לא סיפרתי את זה לאף אחד, אפילו לא למיסאקה.‬
‫רציתי להחזיר לך טובה,‬ ‫כי גילית לי מה היכולת שלך.‬
‫אה...‬
‫טעים מאוד!‬
‫באמת טעים.‬
‫- משמר התלמידים, סניף 177 -‬
‫קיאמה אמרה בהצהרתה‬
‫שבניסוי היו עשרה משתתפים.‬
‫כולם שקעו בתרדמת‬
‫והועברו למרכזים רפואיים שונים‬ ‫ברחבי עיר האקדמיה.‬
‫אבל הם נעלמו, נכון?‬ ‫-כן.‬
‫הם הועברו ממוסד למוסד,‬ ‫ואיבדנו את עקבותיהם.‬
‫הבנתי.‬
‫אולי תנוחי קצת?‬
‫לא, תודה.‬
‫לאן את הולכת?‬
‫אה... לשום מקום.‬
‫רוצה לשתות משהו?‬
‫פשוט...‬
‫קשה לי להיות בחברתן.‬
‫כן, היחסים בינינו נעשו קצת מתוחים.‬
‫חייבים למצוא את אדסאקי.‬
‫למען הרואה,‬
‫למען אויהארו,‬
‫וגם למעננו.‬
‫נכון.‬
‫מי מתקשר?‬
‫כן, מדברת מיסאקה.‬
‫הרומי קיאמה שוחררה בערבות?‬ ‫-כן.‬
‫נסעתי למתקן המעצר כדי לדבר איתה על החקירה.‬
‫אבל...‬
‫איך שחררו אותה בערבות‬ ‫אחרי שעשתה דברים נוראים כל כך?‬
‫אני לא יודעת בדיוק מה קרה, אבל זה המצב.‬
‫לא ייאמן.‬
‫איבדנו את הקשר היחיד שלנו לילדים.‬
‫רגע, יש לי רעיון.‬
‫קיאמה עשתה מה שעשתה‬ ‫משום שרצתה לעזור לילדים, נכון?‬
‫אם היא רצתה לעזור להם,‬
‫למה ניצלה אותם?‬
‫זה לא מוזר כל כך.‬
‫אל תשכחו, מדובר באישה‬ ‫שניצלה לרעה את שאיפות התלמידים שלה.‬
‫אני לא צמאה.‬
‫בחייך, אל תהיי עקשנית.‬
‫סליחה.‬
‫למרות כל העבודה הקשה שלך,‬
‫לא גילינו דבר, נכון?‬
‫עוד לא.‬
‫אבל עוד לא סיימתי לעבור על כל המידע.‬
‫היי, מה זה?‬
‫"התפרצות רחבת היקף של תסמונת פס"ח‬
‫באמצעות תהודת שדות פיזור לא רצוניים?"‬
‫"תהודה"?‬
‫בדיוק.‬
‫מתברר שישנה תהודה‬ ‫בין שדות פיזור לא רצוניים‬
‫של אספרים בעלי יכולות דומות.‬
‫תחילה, אספר מועצם‬ ‫משבש את היכולות של אדם כלשהו.‬
‫לאחר מכן, השיבוש עובר בתהודה‬ ‫לאספרים אחרים עם יכולות דומות.‬
‫הבעיה נעוצה בדמיון בין היכולות.‬
‫נסתכל עלייך לדוגמה, מאמי.‬
‫את יכולה לשלוט בשדות חשמליים‬ ‫ובשדות מגנטיים.‬
‫לכן תיווצר תהודה‬ ‫בינך לבין מספר גדול של אספרים.‬
‫זה אומר ש...‬
‫והדבר נכון‬ ‫גם לגבי עשרת ילדי השגיאה הנעדרים.‬
‫אם היכולות של כולם הועצמו...‬
‫הם ישבשו את יכולותיהם של....‬
‫שבעים ושמונה אחוז מאוכלוסיית התלמידים.‬ ‫-שבעים ושמונה אחוז?‬
‫זה...‬
‫הפולטרגייסט עלול להשמיד את העיר כולה.‬
‫לא בטוח שהמחקר הזה מדויק.‬
‫תראי מי פרסם אותו.‬
‫גנסיי קיהארה!‬
‫ניסיתי לאתר אותו,‬
‫אבל כמו שתרסטינה אמרה,‬ ‫מקום הימצאו אינו ידוע.‬
‫וזה לא הכול.‬
‫כל מעבדות המחקר שלו נסגרו,‬
‫וכל המידע שאסף אבד.‬
‫מה יש?‬
‫כלום.‬
‫שום דבר.‬
‫מאמי, את מטלטלת אותי!‬
‫הייתי מטלטלת אותה בשמחה‬ ‫כדי לגלות על מה היא חולמת, אבל...‬
‫סליחה.‬
‫כן! תחפושת מושלמת.‬
‫- מרכז לחינוך מתקדם: אין כניסה -‬
‫האור כבוי. אני לא צריכה תחפשות.‬
‫זה המקום, אני בטוחה.‬
‫באמת אין כאן כלום.‬
‫לא נשאר דבר.‬
‫כן. אני עוזבת.‬
‫זאת היא!‬
‫- פרק 22 -‬
‫זאת את.‬ ‫-ידעתי.‬
‫הרומי קיאמה.‬
‫מה את עושה...‬ ‫-את אחראית לתקריות הללו?‬
‫ואם כן?‬
‫לעולם לא אסלח לך!‬
‫רגע, מה קורה?‬
‫אין לנו ברירה...‬
‫כל הכבוד.‬
‫מכת החשמל שלך הפעילה את מערכת האזעקה.‬
‫לא התכוונתי.‬
‫בכל מקרה, מה עשית שם?‬
‫למה שחררו אותך בערבות?‬
‫מה את רוצה?‬
‫הילדות שנכנסות לאוטו שלי‬
‫תמיד שואלות שאלות ותוקעות בי מבטים זועמים.‬
‫מה?‬
‫מצטערת.‬
‫אענה לשאלות שלך אחר כך.‬
‫- בי"ח, כניסת צוות -‬
‫זה...‬ ‫-בואי איתי.‬
‫זה...‬
‫ראית את הזיכרונות שלי. את יודעת מה זה.‬
‫אלה...‬
‫התלמידים שלי.‬
‫ידעתי.‬
‫את אחראית להופעתו של הפולטרגייסט.‬
‫נכון.‬
‫אבל...‬
‫הנסיבות היו די מורכבות, לא כן?‬
‫וכמו כן...‬
‫זה בית חולים, להזכירך.‬
‫תוכלי לרסן את הכוח החשמלי שלך?‬
‫זה הוא!‬
‫מזמן לא התראינו.‬
‫מה לעזאזל קורה פה?‬
‫גנסיי קיהארה.‬
‫הוא התחיל הכול.‬
‫הרשו לי לשאול -‬
‫מהי המטרה הסופית שלנו?‬
‫לאיזו מטרה נוסדה עיר האקדמיה?‬
‫התשובה ברורה - ליצור אספר ברמה שש.‬
‫ישות על אנושית.‬
‫במוחם של אספרים מועצמים‬
‫ישנו מעגל ייחודי של אותות חשמליים‬
‫הגורם להפרשה של הורמונים‬ ‫ומוליכים עצביים נסתרים בקצב חריג.‬
‫אספנו וזיקקנו את החומרים המופרשים הללו,‬
‫ויצרנו את גביש האספר.‬
‫בחרנו בקפידה אספרים שיקבלו את הגביש,‬
‫וכך יצרנו אספרים ברמה שש.‬
‫גביש האספר מאיר לנו דרך חדשה.‬
‫נתעלה על האלים ונגשים את רצון שמיים.‬
‫אורו של המדע ינחה אותנו‬ ‫ליעד הסופי שלנו - סיסטם.‬
‫זה נכון?‬
‫אתה באמת יכול ליצור אספרים ברמה שש?‬
‫כמובן.‬
‫אתה בטוח?‬
‫אני חושש מתופעות לוואי‬ ‫או מחוסרים קוגניטיביים.‬
‫תנוח דעתך. תוצאות הניסויים מבטיחות מאוד.‬
‫תגיד לי...‬
‫אילו קורבנות נדרשו כדי להגיע לתוצאות?‬
‫קורבנות? אין שום קורבנות במחקר שלי.‬
‫לא יעלה על הדעת.‬
‫אני לא יודע מה הוא סיפר לעצמו...‬
‫אבל היו קורבנות, תאמינו לי.‬
‫התחלתי לחקור,‬
‫גיליתי את פרטי המקרה, ואז...‬
‫ידעתי בוודאות.‬
‫ילדי השגיאה שקיאמה "הצילה"‬
‫הפכו לשפני ניסיונות של גביש האספר.‬
‫את מבינה...‬
‫הניסויים שחקרו כביכול‬ ‫את תופעת היכולות המועצמות‬
‫היו רק סיפור כיסוי.‬
‫מה שראית...‬
‫אלה היו ניסויים בגביש האספר.‬
‫את אומרת ש...‬
‫זה היה ניסוי מטורף‬
‫ליצירת אספר ברמה שש,‬ ‫רמה שאיננו יודעים עליה דבר?‬
‫רעיון הזוי כל כך‬ ‫הוא שגרם לסבלם של הילדים האלה?‬
‫כרופא, יכולתי רק לנסות להציל את הילדים.‬
‫למזלי, הצלחנו לאסוף את כולם במהירות.‬
‫את מבינה, יש לי לא מעט השפעה בעיר הזאת.‬
‫רציתי להתייעץ עם רופא מומחה‬ ‫על מנת לנסות להעיר אותם.‬
‫לכן שחררו אותך בערבות?‬
‫הוא לחץ על הרשויות להסכים.‬
‫אני אסירת תודה.‬
‫חילצתי מידע ממכוני המחקר,‬
‫וכעת יש סיכוי שהילדים יתעוררו.‬
‫אז הצלחתם?‬
‫לא. נתקלנו בבעיה נוספת.‬
‫בעיה?‬
‫ברגע שהם מתחילים להתעורר,‬
‫שדות הפיזור הלא רצוניים שלהם מתערערים.‬
‫כלומר...‬
‫היכולות שלהם מועצמות.‬
‫כתוצאה מכך, אספרים רבים‬ ‫פיתחו בבת אחת תסמונת פס"ח.‬
‫למה?‬
‫מתברר שהוא התקדם במחקר שלו.‬
‫בצורתו המקורית, גביש האספר‬
‫לא היה מסוגל לגרום להופעת הפולטרגייסט.‬
‫אבל...‬
‫הוא השתמש בגביש אספר משודרג.‬
‫והגביש הפך את הילדים מחוסרי ההכרה‬
‫לאספרים מועצמים.‬
‫אז כשהם מנסים להתעורר...‬
‫הפולטרגייסט מופיע.‬
‫אי אפשר לעשות משהו?‬
‫אנחנו מפתחים כעת חיסון‬ ‫שימנע את העצמת היכולות.‬
‫אבל...‬
‫במרכז גביש האספר מצוי חומר‬
‫בשם "דגימה ראשונה".‬
‫החומר הזה נוצר ממושאי הניסוי הראשונים.‬
‫על מנת להשלים את החיסון,‬
‫אני חייבת לנתח את המידע הזה.‬
‫לכן היית במרכז המחקר?‬
‫חיפשתי את המידע.‬
‫לא נשאר שם דבר.‬
‫אבל אסור לנו לוותר.‬
‫המידע הזה חיוני לחקר גביש האספר.‬
‫איני מאמינה שהוא הושמד.‬
‫הוא קיים איפשהו.‬
‫אני נשבעת שאמצא אותו, ויהי מה.‬
‫אבל...‬
‫מה יקרה אם לא תמצאי אותו?‬
‫אני אעיר את הילדים האלה.‬
‫בידיעה שהפולטרגייסט יופיע אם הם יתעוררו?‬ ‫-אני חייבת להעיר אותם!‬
‫אבל...‬
‫את לא יכולה...‬
‫נכון.‬
‫לא אניח לך לעשות זאת.‬
‫תרסטינה!‬
‫סלחו לי. עקבנו אחריכן לכאן.‬
‫מה?‬ ‫-מה קורה פה?‬
‫אנחנו מהחמ"א.‬ ‫הילדים האלה נמצאים באחריותנו.‬
‫אני מבקשת שתצייתו לנו.‬
‫זו פקודה?‬
‫כן, זו פקודה.‬
‫החמ"א ימנע כל פעילות‬ ‫שעלולה להזיק לעיר האקדמיה.‬
‫יש לנו צו.‬
‫אבל אני מעדיפה שתמסרו אותם לידינו‬ ‫מרצונכם החופשי.‬
‫הצו נראה אמיתי.‬
‫אל תדאגי.‬
‫הצלת חיים זו המומחיות שלנו.‬
‫במתקנים שלנו יש את כל הדרוש‬ ‫להגנה על אספרים ולטיפול בהם.‬
‫כמו כן, יש לנו גישה‬
‫למידע שאינו ברשותך.‬
‫המידע על "הדגימה הראשונה" שהזכרת כרגע...‬
‫יש סיכוי טוב שנשיג אותו.‬
‫אנחנו נגן עליהם.‬
‫חכו!‬
‫מה את עושה?‬
‫אמרת לי לעצור אותך‬ ‫אם תעשי משהו שלא ימצא חן בעיניי.‬
‫אני היחידה שיכולה להציל אותם.‬
‫זוזי לי מהדרך!‬
‫את לא מצילה אותם!‬
‫השתמשת במעלה הרמה.‬
‫הפולטרגייסט הופיע בגללך, ו...‬
‫לא הצלת אף אחד.‬
‫אני...‬
‫קרובה כל כך.‬
‫בבקשה.‬
‫הילדה ההיא, אדסאקי...‬
‫היא זועקת לעזרה.‬
‫והרואה...‬
‫החברה שלי...‬
‫שומעת אותה.‬
‫היא שומעת את קולה.‬
‫תמלאו את הפקודה.‬
‫- המשך יבוא -‬
‫מזמן לא הופעתי בסגיר...‬
‫זה מלחיץ.‬
‫אני אתפשט. בפרק ה...‬ ‫-היי, זה לא מתאים עכשיו!‬
‫כמעט הגענו לפרק הסיום!‬
‫- בפרק הבא -‬